Алло?
Першої весни в старшій школі
я, Йошіока Юіко,
Слухаю тебе.
Алло?
зустріла хлопця з надзвичайно чарівливим голосом.
Йошіоко-сан?
Приємно познайомитися.
Я староста класу, Мацубара.
Однак
цей хлопець, Мацубара-кун, носить на голові паперовий пакет,
тож я і гадки не маю, як він виглядає.
Аби відновити дотримання шкільних правил, президент учнівської ради Хьодо
Я кохаю Йошіоку-сан.
виступив проти Мацубари-куна.
Я боротимуся за неї відкрито і щиро.
Я кохаю тебе.
Можеш стати?
Дякую.
Того ж дня з’явилася загадкова вродлива дівчина, яка називала Мацубару-куна на ім’я.
Я шукаю одну людину.
Мацубару-куна з першого року.
Мацубару Шю.
Хто вона Мацубарі?
Не знаю.
Ти анітрохи не змінився.
Вибач мені, Шю.
Каорі?
Це Мацубара-кун,
якого я не знаю.
Пригадуєш той день?
Переклад: Rosava
Ми сиділи разом, і я вперше заговорив до тебе.
Язик мій заплітався, думки плуталися.
Але ти час від часу мені чарівно всміхалася.
Для вас старається команда Otaku no Sekai
Тож я вирішив, що сьогодні
Скажу тобі, що я до тебе
відчуваю!
За ансабом: thebluepanda
Б'ється, б'ється, б'ється, б'ється і танцює
Щось приховане з лівого боку грудей.
Хоч би моя нервова хода
не видала цю таємницю.
Б'ється, б'ється, б'ється, як ми говоримо.
Я тону в твоєму голосі й усмішці.
Та хай йому грець!
А-а! Схоже, сьогодні я знову не зможу тобі сказати.
Закохатися в голос
Серія 9: Твоя усмішка
Сьогодні Мацубара-кун
вперше пропускає школу.
Мацубара-кун...
Сподіваюся, з ним усе гаразд.
Якщо переживаєш, то піди й навідай його.
Га?
Добре.
Листовий буряк.
Грейпфрут.
Рисовий пиріг з бобами і грейпфрутами.
Що? Гарбуз?
Та знаю я, що він його любить.
О, що ще полюбляє Мацубара...
Погляньмо...
Годі вже, Акі-чян.
Я стільки гостинців навіть не донесу.
Що ж, тоді
я тримаю за тебе кулачки.
Не переживай.
Я передам побажання від нашого класу і принесу йому роздруківки.
Адже іспити вже не за горами.
Га? Я не це мала на увазі.
Ну от, вона скинула.
Вона хоч розуміє, що це її шанс?
Шанс?
Ходять чутки, що дівчина, яка приходила на культурний фестиваль до Мацубари, — його колишня.
Вони мають зблизитися, перш ніж щось стане на заваді.
Колишня дівчина?
Це не так?
Ну, я не певен.
Однак від тієї зустрічі
Маччян поводиться дивно.
Ясно.
Ем...
Доброго дня.
Я однокласниця Мацубари,
мене звуть... Йошіока... Юіко...
Доброго дня.
Дякую за турботу про мого брата.
Я його молодший брат, Кей.
Брат Мацубари-куна...
Який ввічливий хлопчик.
Увесь у Мацубару-куна.
Ем, тут
роздруківки сьогоднішніх уроків.
Щиро тобі дякую.
І ще деякі гостинці, щоб він...
швидше одужував.
Кей-куне, хто там?
Дівчина з культурного фестивалю...
Ем...
Я Такашіма Каорі.
Я Йошіока Юіко.
Брате, Йошіока-сан прийшла.
Йошіока Юіко-сан.
Йошіока-сан тут?!
Ай!
Зажди.
Я сказав їй, що ти зараз у лікарні.
А?
Ясно.
Оскільки я збрехав Каорі-сан, що тебе немає вдома,
я не можу сказати правду і їй.
Он як.
То Йошіока-сан вже пішла.
Не зовсім...
Гм?
Пощастило.
Я якраз хотіла поговорити з тобою, Йошіоко-сан.
Ми випадково купили одне й те саме.
Шю завжди любив гарбузи, скільки я пам’ятаю.
Скільки ти пам’ятаєш?
О, розумієш,
ми дружимо з дитинства.
Які насправді стосунки у цієї дівчини і Мацубари?
Хтозна.
Вони дружили в початковій школі.
Але Маччян ніколи не згадував про неї в середній школі.
Загроза все наростає.
Га?
Дивись, це означає, що вона знає про Мацубару більше, ніж ти, так?
І?
Дівчина, яка знає набагато більше про того, хто тобі подобається.
Якщо з’являється така людина, ти відчуваєш загрозу. Зазвичай.
Зазвичай?
Просто Юкко з "тих самих".
Брат сказав, що лікарня переповнена. Знадобиться ще година-дві.
Тож сьогодні не вийде...
Тоді... я піду...
Кей-куне, де твоя мама?
Вона на роботі і буде вдома о восьмій.
Хочеш, я приготую тобі вечерю?
А?
Я хочу поговорити з Йошіокою-сан ще трохи.
Мій родинний рецепт гарбузяної каші.
Шю її обожнював.
У початковій школі мама готувала її на мій день народження.
А ще на Різдво.
Ми обмінювалися подарунками
і наминали кашу.
Ой, я розбалакалася.
Нічого.
Мацубарі-куну одразу стане краще, щойно він її скуштує.
Різдво?
Як весело.
Ці двоє
почали для тебе готувати.
Чи радше затіяли кулінарну битву?
Однак
Йошіоку-сан цей напад геть не збентежив.
Ти про що?
Тц, я не знаю, як правильно пояснити.
Дуже обережно
прокрадися до виходу і вдай, ніби ти щойно повернувся.
Вихід, вихід.
Отакої! Навіює спогади.
Поглянь.
Ми з Шю ходили до парку розваг і купили парний набір.
Несподіваний джеб.
Якщо так подумати,
це було дуже миле перше побачення.
І одразу за ним прямий удар!
У мене теж є такий вдома!
Ого, контратака?
Це Тамаґочі.
Аж сльози на очі навертаються.
Ось цей Мамеччі, правильно?
Навіть не відчула удару...
Тут є і Мемеччі!
Мені дуже подобалися ці персонажі.
Що б там не сталося,
а Юкко — така людина, яку ревнощі чи невпевненість ніколи не зачеплять.
Не можу уявити, як ви з нею подружилися.
- На що ти натякаєш? - Ай!
Я ледь не вдавився.
Все, я пішла. Тримай.
Га?
Що це було?
- Довго чекав? - Ні.
- У тебе щось на обличчі. - Е? Що? Що там?
А, родимка.
- То справді родимка? - Авжеж!
Правда?
- Завжди там була? - Звісно!
То в цього хлопця є дівчина.
Ну, це, звісно, сумно, але...
Та-да!
Печиво у вигляді Мацубари-куна.
Воно зі смаком гарбуза.
Мило!
- Мило? Справді? - Так.
Припини.
Цей паперовий пакет символізує біль Шю.
Не кепкуй з цього.
Вибач.
Що ти. І ти мені вибач.
Але воно справді миле, навіть шкода їсти.
У початковій школі
я ненавиділа хлопців.
Вони весь час смикали мене за волосся.
Тоді
я ненавиділа їх усіх.
Навіть думала, чи не підстригти волосся, щоб вони припинили.
А тоді
Кьошіро-сан сказав мені ці слова.
"Знаєш, я...
дуже люблю довге волосся Акі-чян".
Лиш одна ця фраза
змусила мене забути про все лихе.
Але чому...
Чому він став зустрічатися з короткостриженою?
Я розумію, що це ніяк мене не стосується.
І що він не це мав на увазі.
Але в моєму серці — тільки він.
Що викликає в нього таку усмішку?
Лови.
Динна булочка з полуничним смаком
Що це?
То вона полунична чи динна? Визначся.
Стулися.
У власному оці і колоди не бачимо.
Що ти,
що я.
Слухай, щодо печива...
Мені теж шкода.
З мене жодної користі.
Йошіоко-сан, скуштуєш, як на смак?
Добре.
- Кей-куне, допоможи мені. - Добре.
Смачнезно!
Ти геній!
Мацубара-кун неодмінно зрадіє.
Йошіоко-сан,
він тобі справді подобається?
Я про Шю.
Так.
Адже Мацубара-кун завжди мені допомагає.
Вперше він зарадив у день вступної церемонії.
Я пропустила школу через застуду, і він подзвонив мені.
Ем.
Тобі вже краще?
Його голос був дуже приємним.
Завдяки йому мені камінь з душі впав.
Він не змінився.
Га?
Те саме сталося зі мною.
Я перевелася до нової школи,
і Шю по-дружньому заговорив до мене.
Того дня
його усмішка мене врятувала.
У Шю найніжніша усмішка.
Усмішка...
...Мацубари-куна?
Он як?
Йошіоко-сан?
Пробач.
Мені вже треба додому.
Йошіоко-сан.
Знову покинеш мене саму?
До Каорі-сан
він усміхався.
Чому я...
...не можу стримати сліз?
Чому...
мені так сумно?
Чому...
моє серце розривається від болю?
Чому?
Як мені тепер...
бути?